Ingen vet hvor han dro.
Men... jeg har tatt med noe
som vil lyse opp dagen din.
Det er et...
Å, din onde, onde mann!
Det får meg nesten til å gråte.
Velg én.
Det ville være like vanskelig å velge en favorittstjerne på himmelen.
Hva er det som rører deg så mye?
Jeg antar at det er fordi at
da jeg var liten, satt min far oppe sent og leste for meg.
Han var avhengig av det skrevne ord.
Jeg falt i søvn mens jeg hørte på stemmen hans.
Hva slags bøker?
Vitenskap, filosofi.
Jeg antar at de minner meg om ham.
Han døde dajeg var åtte.
Utopia var den siste boken han tok med hjem.
Noe som forklarer hvorfor du siterer den.
Jeg ville heller høre hans stemme igjen enn noen annen lyd i verden.
Er det noe i veien?
Gjennom alle mine år med studier,
har aldri noen lærer utvist
den lidenskapen du har vist meg de siste to dagene.
Du har mer overbevisning i ett minne,
enn jeg har i hele min væren.
Deres Høyhet,
- hvis det er noe jeg har sagt eller gjort... - Vær så snill!
Lkke gjør det.
Det er ikke deg.
Vær snar, Marguerite. Det er nå eller aldri.
God preken.
Tilgi meg,
Deres Majestet.
Jeg tror du mistet dette på vei ut.
I himmelens navn!
Jeg kan ikke engang huske å ha tatt det på.
Tusen takk, barn.
Det er ikke mange som ville ha returnert noe så verdifullt.
Du er for storsinnet, Deres Majestet.
Så snilt.
- Navnet hennes? - Marguerite de Ghent.
Eh... Marguerite.
Vi skal ha en prat i morgen, du og jeg.
Ta med moren din.
Som du ønsker.
Vel, dette er fryktelig pinlig.
Vi drar tilbake til klosteret umiddelbart.
Og vi skal fortsette til fots.
Men det er en halv dags tur!
Ærlig talt, Deres Høyhet. Hvor er Deres sans for eventyr?
Vel, jeg antar at siden du sier det sånn...
Vi kan ikke være for selvsikre, ladies.
Prinsen var ikke i kirken i dag, og vi trenger å vite hvorfor.
Marguerite får gjøre alt.
Ikke vær tåpelig, Jaqueline. Dronningen vet ikke engang at du eksisterer.
Det Marguerite gjør, er for oss alle.
Vi trenger din hjelp for å få henne ferdig.
Herlig. Jeg kommer snart til å vaske peisen med Danielle!
- Hvor er den jenta? - Sikkert ute og fanger kaniner med tennene.
Unnskyld meg, min lady, men det speilet på soverommet ditt,
- har du flyttet det? - Selvfølgelig ikke. Hvorfor?
Det mangler også.
Da skal det også trekkes fra lønna deres.
Du får slutte å fortelle henne at ting mangler, ellers må vi snart betale for å arbeide.
Bra atjeg ikke nevnte teppene.
Man skulle tro jeg kjente veien til mitt eget slott!
Hvorfor er det slik at menn aldri stopper for å få direksjoner?
Å, der er det! Det er tilbake den veien der.
Og jeg kan fremdeles ikke forstå hvorfor du er der oppe og jeg her nede.
Og i undertøyet!
Jeg kunne ikke klatret opp i den kjolen, kunne jeg vel?
Uansett, hvis du knakk den kongelige nakken din, hvor langt hadde vi da kommet?
Du svømmer alene, klatrer i fjellet, redder tjenere.
Er det noe du ikke kan gjøre?
Fly.
Nå må du snu deg rundt, slik atjeg kan klatre ned igjen.
Å, nei. Det er deg igjen.
Bli der oppe, madam.
Det er fare på ferde.
Min kone takker deg for dette fine plagg, mademoiselle.
Du skal gi meg kjolen min tilbake, sir.
La henne gå!
Din krangel... er med meg.
Løslat henne.
Jeg insisterer på at du returnerer mine ting nå.
Og siden du berøver meg mitt følge, krever jeg en hest i tillegg.
Du kan ta det du kan bære, min lady.
Får jeg ditt ord på det, sir?
På min ære som sigøyner, alt du kan bære.
Kom tilbake. Jeg skal gi deg en hest.
Jeg ønsker å bli informert i det øyeblikk hun kommer hjem. Forstått?
Ja, madam.
Du leser tankene mine.
Og de er like tåkete som mine.
Så Frankrike overgir seg?
Aldri!
Mitt neste valg
vil være papir.
Det er din tur.
Og det bør være bra.
Jeg har intet ønske om å bli konge.
Men tenk på alle de vidunderlige ting du kunne gjøre
for landet ditt, for verden.
Ja, men å være så definert av sin posisjon.
Å bare bli sett for hva du er.
Du aner ikke hvor intolerant det er!
Du kan bli overrasket.
Virkelig?
En sigøyner, for eksempel, blir sjeldent presentert som noe annet.
De blir definert fra sin status, som du blir, men det er allikevel ikke det de er.
Du ble født til et privilegert liv, og med det kommer spesielle forpliktelser.
Jeg beklager. Munnen min har løpt av med meg igjen.
Nei, min lady.
Det er din munn
som har hypnotisert meg.
Å, rett her. Jeg vil ikke vekke noen.
Du reddet livet mitt
der ute i skogen.
En jente gjør det hun kan, sir.
Henry.
Nicole.
Kjenner du ruinene ved Amboise?
Ja.
Jeg går dit ofte for
å være alene
Kan du møte meg der i morgen?
Jeg skal prøve.
Så skal jeg vente hele dagen.
Av... med hodet hans.
Francis, våkne opp. Vår sønn har noe å si oss.
Mor, far.
Jeg vil bygge et universitet
med det største biblioteket i Europa, hvor mennesker fra alle kår kan studere.
Greit.
Hvem er du, og hva har du gjort med vår sønn?
Å. Og jeg vil invitere sigøynerne til ballet.
- Er du syk? - Nei.
Eh, ja.
Hvor var du?
Jeg gikk meg vill.
Jeg tror deg ikke. Du skjuler noe for meg.
Jeg krever å få vite hva det er.
Da kan du kanskje fortelle meg det, slik atjeg kan få sove igjen.
Hva med frokosten vår?
Du har to hender.
Lag den selv.
Din late lille blodsuger!
Jacqueline! Gå og kok noe vann.
Jeg? Koke vann?
Å, jeg visste det. Jeg bare visste det.
Du bør komme inn her raskt.
Å, se hvem som til slutt besluttet å velsigne oss med sitt nærvær.
Hva er det dere gjør?
Prøver kjolen min.
Tror du jeg lar deg gå noe sted etter i morges?
Tror dere virkelig at disse spillene og intrigene
kommer til å vinne deg en krone?
Å jage kongelighet som en sport, det er kvalmt!
Du er bare sjalu.
Disse er min mors.
Ja.
Og hun er død.
- Jeg skal rive av deg håret! - Mor!
Mor, gjør noe!
Kom deg bort fra meg og hjelp meg, Gud...
Nei, Marguerite, ikke!
Legg den ned!
- Gi meg skoene. - Legg den ned.
Tenk deg nøye om, Danielle.
Din fars bok eller din mors sko?
Selv om ingen vil redde deg fra piskeslag.
Nei! Nei!
Nei!
Nei, nei!
Nei.
Du ba om det selv, det vet du.
Først med frokosten
så med den fryktelige oppvisningen nedenunder.
Jeg vet ikke hva som kom over meg.
Selvfølgelig skal jeg aldri glemme
måten Marguerites føtter gikk over hodet hennes på!
Hun skulle ikke ha sagt det om moren din.
Takk.
Du må få min doktor til å se på det der.
Tanken på at du reddet en baby fra en løpsk hest!
Det var et moderlig instinkt, Deres Majestet.
Jeg er lei for at min sønn ikke kunne sitte med oss.
Han ser ut til å ha forsvunnet igjen.
Igjen?
Ja.
Han var borte i hele går, og kom ikke tilbake før ved daggry.
Vel!
Det må være vidunderlig å ha en slik utholdenhet.
Kanskje dere kan hjelpe å løse mysteriet for meg?
Kjenner dere komtesse de Lancret?
Hun er øyensynlig på besøk hos en kusine, men ingen ser ut til å ane hvilken.
Nicole... de Lancret?
Ja.
Å, så vidunderlig!
Jeg begynte å tro at hun var et spøkelse.
Nei.
Jeg er redd hun har vært her i årevis. Ja.
Og eh...
hun bor faktisk hos oss.
Stemmer ikke det, kjære?
Ja! Selvfølgelig.
Vår kusine.
Som du liker å kalle Askepott.
Milde himmel, barn.
Går det greit?
Det var en bie.
Hallo.
Er du frisk?
Jeg er redd jeg ikke er meg selv i dag.
Jeg føler at huden min er det eneste som holder meg sammen.
Det er noe jeg må fortelle deg.
Og jeg deg.
Her er boken din. Du glemte den i vognen i går.
- Deres Høyhet... - Henry.
Jeg kan ikke bli lenge, men jeg måtte se deg.
Det er mye å si.
Kom.
Jeg vil vise deg noe.
Jeg pleide å leke her som gutt.
Dette var min fars mest skattede tilholdssted
før krigen.
Det er vakkert.
Jeg har målt livet mitt etter disse trærne,
med start herfra,
og hele veien opp hit.
Og de vokser fremdeles.
Så mye liv å leve,
men jeg kan ikke lenger forestille meg det alene.
Du gjør det ikke lett.
Jeg har ikke sovet av frykt for å våkne opp og finne ut at dette er en drøm.
I går hadde jeg en åpenbaring.
Jeg tenkte før at dersom jeg brydde meg om noe, måtte jeg bry meg om alt,
og jeg ville bli splitter pine gal.
Men... nå harjeg funnet min hensikt.
Det er et prosjekt inspirert av deg.
Jeg føler
den mest vidunderlige...
frihet.
Det var ikke meg.
Nicole.
Du er annerledes enn alle andre hoffdamer jeg noensinne har møtt.
I morgen, på maskeradeballet,
skal jeg gjøre det kjent for verden.
Hvorfor måtte du være så vidunderlig?
Nå, slik.
Hva var det du ville si meg?
Bare at
i går var den lykkeligste kvelden i hele mitt liv.
Au.
Jeg må gå.
Nicole!
Nei.
Av alle frekke spøker, å gjøre din mor til komtesse...
Det er nesten like absurd som at en prins treffer en tjener som sover med griser!
Hva plager deg mest, stemor?
At jeg er en vanlig borger, eller atjeg er konkurranse?
Hvor er kjolen, Danielle?
Jeg vet ikke hva du snakker om.
Kjolen. Skoene?
De var på rommet mitt, men nå er de borte.
Du gjemte dem, jeg vet det!
Hvor har du lagt kjolen, Danielle?
Hvor er lysestakene og teppene?
Og sølvet?
Kanskje kjolen er sammen med det!
Du får fremskaffe den kjolen!
Jeg vil snarere dø tusen ganger
enn å se min mors kjole på den egoistiske røya!
Kanskje vi kan arrangere det.
Kom deg inn der.
Åpne denne døren,
og du vil ønske at du aldri satt din fot i dette huset.
Ladies, samle alt vi kan selge.
Vi skal til byen i morgen.
Mor... det er bare et ball.
Ja, og du går bare på grunn av maten,
Forlovet?
Til en belgier?
Jeg er redd for det.
Umulig. Det må være en misforståelse.
Hun reiste med båten i ettermiddag.
Baronesse Rodmilla snakket motvillig om det.
Det er ikke rart med nyheter som dette.
Hvis hun var opptatt skulle hun hatt anstendighet til å fortelle meg det!
Ville du ha hørt på henne?
Selvfølgelig ikke! Jeg ville ha...
Å, Gud.
Hvordan kunne jeg være så blind?
Der varjeg, øste uhemmet av mitt kongelige hjerte,
og hun prøvde å si farvel.
Det er en sterk kvinne som kan holde fornuften,
mens du prøver å stjele hjertet hennes.
Ja. Og en klumsete tyv varjeg.
Kom nå, Henry.
Ethvert valg er bedre enn Spania.
Gå til prinsen, fortell ham hva som skjedde.
Men jeg er ingen. Prinsen ville aldri se meg.
Du er hennes venn, Gustave.
Hun trenger din hjelp. Prinsen venter å se henne.
Jeg kan ikke.
Uansett må jeg jobbe i kveld.
Så gå til da Vinci. En maler kan da vel se en annen maler?
Jeg er en lærling, og han er den beste maleren i verden.
Jeg kan like gjerne snakke med Gud.
For en gangs skyld, mann, vær modig.
Denne veien, sir.
Rett opp her, madam.
Jo-ho!
Jeg ville være påfugl.
Jaqueline, hesten er en av Guds edleste skapninger.
Hvorfor kan jeg ikke bare trekke vognen?
Hvis det fikk oss dit raskere...
Jeg ser etter Signor da Vinci.
Signor da Vinci!
Ja?
Å, det hjelper ikke!
Tillat meg.
Å, briljant!
Det var den rene genistrek.
Ja.
Jeg skal bli husket i historien som mannen som åpnet døren.
Gustave!
Maurice sa at prinsen ventet deg.
Han venter noen som ikke eksisterer.
Signore, mitt navn er Danielle de Barbarac,
og jeg er bare en tjener.
Jeg er en bondes lausunge. Hva slags rolle spiller det?
Jeg har narret ham.
Prinsen vil forstå.
Natten er ung. Du må gjøre deg klar til et ball.
- Jeg ønsker ikke å gå. - Hvis du blir,
vinner baronessen.
Hvordan kan jeg møte ham?
Fordi han fortjener å høre sannheten fra den han elsker.
En fugl kan elske en fisk, signore,
men hvor skulle de bo?
Da må jeg lage vinger til deg.
Å, kom igjen, vi har ingen tid å miste.
Louise, hent kjolen!
Jeg forstår at du ønsket å se meg.
Ja, far. Det gjorde jeg.
Hør her, Henry.
Kanskje det var urettferdig av meg å sette så mye press på deg
når det gjaldt ekteskapskontrakt.
Jeg mente bare det var på tide å gjøre noen forandringer i livet ditt.
Du virket litt... vaklende
Og eh...
Vel, jeg ville bare si
at denne universitetsgreia
er en fantastisk idé.
Vi trenger ikke å annonsere noe i kveld...
Jeg har tatt min beslutning.
Hun ser ut som et mesterverk.
Hun ser ut som moren sin.
- Kom, la oss se maleriene dine. - Nå?
Når du er så gammel som meg, er nå alt du har.
Vent!
Det er tradisjon.
Nå skjer det, kjære.
Venner,
ærede gjester.
Det gir oss stor glede...
ved denne festlige anledning,
ikke bare å ære signor da Vinci, som ser ut til å ha forsvunnet,
men også å fortelle dere en etterlengtet beslutning.
Så, uten mer om og men...
Pust, bare pust.
Er det min store ære å annonsere forlovelsen mellom vår sønn,
prins Henry,
og...
Vel, vel, vel.
Hva har vi her?
Min mor sa du skulle gifte deg.
Hun var feilinformert.
Men det er noe jeg må fortelle deg nå, før et annet ord er ytret.
Så du er ikke forlovet?
Nei, det erjeg ikke.
Jeg var i ferd med å gjøre mitt livs feiltrinn.
Hvem er hun?
Min gjetning ville være komtesse de Lancret.
Hvem?
Kom. Jeg vil at du skal møte noen.
Jeg må snakke med deg.
- Hva det enn er, er svaretja. - Nei, vent.
Å, se, jeg har invitert sigøynerne.
- Hva skal du? - Gjøre deg til en prinsesse.
- Hvordan våger du? - Madame, behersk deg!
- Hun er en bedragerske, sir! - Nei!
Navnet hennes er Danielle de Barbarac.
Hun har vært min tjener i ti år.
En tjener, Henry? Er dette en slags spøk?
Baronesse, du er på farlig grunn!
Spør henne selv!
Hun er en underfundig liten forstiller,
og det er min plikt å utlevere henne som den bedragersken hun er!
Fortell disse kvinnene hvem du er.
Fortell dem!
Bukk foran kongelighet, din uforskammede bedrager!
Min Gud, det kan ikke være sant!
Nicole?
Nicole de Lancret var min mor.
Jeg er det hun sier.
Eplet?
Det var deg?
Jeg kan forklare.
Vel, noen burde gjøre det!
Først er du forlovet,
og nå er du en tjener?
Jeg har hørt nok.
Henry, vær så snill!
Lkke tiltal meg så uformelt, madam.
Jeg er prinsen av Frankrike.
Og du
er akkurat som dem.
Danielle?
Danielle!
Hva har du gjort?
Jeg ble født til et privilegert liv, og med det kommer spesielle forpliktelser.
Pisseprat.
- Nå går du over streken, gamle mann. - Nei, det gjør du.
Har du noen idé om hva hun gikk gjennom for å komme hit i kveld?
Hun løy for meg.
Hun kom for å fortelle deg sannheten, og du kastet henne til ulvene.
Hva vet vel du?
Du bygger fly og går på vannet.
Allikevel vet du ingenting om livet.
Jeg vet at et liv uten kjærlighet
ikke er et liv.
Og kjærlighet uten tillit?
Hva med det?
Hun er den rette for deg, Henry.
Jeg er bare en tjener for min krone,
og jeg har tatt min beslutning.
Jeg vil ikke bøye meg!
Da fortjener du henne ikke.
Jeg har fra sikkert hold
at før din heller flaue debut,
var prinsen i ferd med å velge Marguerite til sin brud.
Menn er så ustadige, ikke sant?
Et øyeblikk utsier de sonetter,
og i det neste er du tilbake som hushjelp.
Jeg må si atjeg aldri har sett deg så dedikert i pliktene før.
Hva få deg til å tro at jeg gjør noe av dette for deg?
Vel, vel, er vi ikke opprørte i dag?
La meg passere.
- Det er din egen skyld. - Jeg har arbeid å gjøre.
La de andre ta seg av det.
Forstår du ikke?
Dere har vunnet!
Gå og flytt til slottet deres,
og la oss være!
Du er ikke mitt problem lenger.
Er det detjeg er?
Ditt problem?
Jeg har gjort alt du noensinne har bedt meg gjøre,
og likevel har du nektet meg det eneste jeg noensinne har villet ha.
Og hva var det?
Hva tror du?
Du er den eneste mor jeg har kjent noen gang.
Har du noensinne, i noen som helst grad,
elsket meg i det hele tatt?
Hvordan kan noen elske en stein i skoen sin?
Danielle!
Min lady, kom og se!
Det er tilbake, alt sammen!
Du, ta den stolen.
Å, Monsieur le Pieu.
- Helt presis. - Det er der alt sammen, baronesse,
helt ned til den siste lysestaken.
Fars bøker? Hans malerier?
Har du solgt det til ham?
Ja. Og nå er det tilbake.
Vi kan ikke se ut som fattiglem når kongen kommer.
Takk, monsieur.
Dette betyr alt for oss.
Jeg er en forretningsmann, Danielle,
ikke en menneskevenn.
Jeg forstår ikke.
Jeg kunne ikke ha deg her til distraksjon for prinsen.
Baronessen og jeg har
gjort en avtale.
Deg, for alt dette,
Selv om jeg trorjeg har trukket det lengste strået i denne handelen.
Nei! Nei!
- Nei! - Danielle!
Dios, perdón!
In nomine Patris
Et Filii et Spiritus Sancti
Amen.
No, por favor, no, por favor.
No te cases conmigo.
Madame, madame.
Jeg vet akkurat hvordan du føler deg.
Don Pepito! Don Pepito!
Sí, pero me da vergüenza.
Og jeg trodde jeg hadde problemer.
Qué vergüenza!
- Es tu culpa! - Es la tuya!
Hvor er hun?
Baronessen?
Nei... Danielle.
Men hun har blitt solgt, sir.
Solgt?
Til hvem?
Pierre le Pieu, Deres Høyhet.
Rett etter maskeradeballet.
Ikke fortell noen at vi har snakket.
Alt skal bli kjent etter hvert.
Kom, Laurent.
Det er mye som må gjøres.
Stig på!
Å, jeg hater å se deg i lenker.
Jeg ville tatt dem bort,
hvis du bare lovte å ikke rømme igjen.
Jeg har ingen grunn til å bli.
Du tilhører meg nå.
Jeg tilhører ingen,
minst av alle deg.
Jeg skulle ønske du kunne revurdere tilbudet mitt.
Jeg vil heller råtne.
Jeg hadde en hest som deg en gang. En utrolig skapning.
Sta, akkurat som deg.
Full av vilje.
Den trengte også å bli
knekt.
Hold avstand, sir.
Å, du sa ikke vennligst.
Vennligst.
Jeg kunne henge deg for dette.
Ikke hvis du er død.
Jeg elsker gløden din.
Min far var ekspert med sverd, monsieur.
Han ga meg god opplæring.
Så gi meg den nøkkelen, ellers svergerjeg på atjeg vil splitte deg
fra navle til nese.
Din frihet,
min lady.
Hallo.
Hva gjør du her?
Jeg eh...
Jeg kom for å redde deg.
Redde meg?
En vanlig borger?
Egentlig kom jeg for å be om tilgivelse.
Jeg tilbød deg verden, og ved første korsvei forrådte jeg deg.
Vær så snill, Danielle.
Si det igjen.
Unnskyld.
Nei.
Den delen der du sa navnet mitt.
Danielle.
Kanskje du kan være så vennlig
å hjelpe meg å finne eieren av denne
ganske bemerkelsesverdige sko.
Hvor fant du den?
Hun er den rette for meg på alle måter.
Vær så snill å fortelle meg at jeg ikke har mistet henne.
Den tilhører en bonde, Deres Høyhet,
som utga seg for å være hoffdame for å redde en manns liv.
Ja, jeg vet det.
Og mitt navn er Henry, hvis det er greit.
Jeg kneler for deg, ikke som en prins,
men som en forelsket mann.
Men jeg
ville føle meg som en konge...
hvis du, Danielle de Barbarac...
ville bli min hustru.
Hvordan kunne jeg vite at han skulle løpe ut sidedøren?
Han skulle gifte seg!
Jeg hørte prinsen snakke med deg. Hva sa han?
Vel, jeg kan ikke være sikker.
Det skjedde så raskt.
Men jeg tror han sa:
<<Der harjeg igjen for å velge en utlending i stedet for...
søsteren din. >>
Vel, veldig bra.
Kanskje vi burde la ham angre på det i noen få dager.
Jeg skal gå!
Hans Kongelige Høyhet, kong Francis,
ber om en audiens med baronesse Rodmilla de Ghent
og døtrene hennes umiddelbart.
Å, er det noe galt?
Nei, min lady.
Kongen ba om at dere skulle komme i stil.
Hm! Stilige skal vi være.
Baronesse,
løy du eller løy du ikke for Hennes Majestet, dronningen av Frankrike?
Velg dine ord med omhu, madame,
for det kan bli dine siste.
En kvinne ville gjøre praktisk talt alt
av kjærlighet til sin datter, Deres Majesteter.
Kanskje jeg ble litt revet med.
Mor, hva har du gjort?
Deres Majestet, akkurat som Dem er jeg bare et offer i dette.
Hun har løyet for oss begge, og jeg skammer meg over å kalle henne familie.
Hvordan våger du å vende deg mot meg, din smisk!
Der ser De hvajeg må leve med!
Stille, begge to!
Herregud!
Er de alltid slik?
Verre,
Deres Majestet.
Jacqueline, kjære,
jeg håper ikke du har noe med dette å gjøre.
Selvfølgelig ikke, mor.
Jeg er bare her på grunn av maten.
Baronesse de Ghent.
Du er herved fratatt din tittel.
Du og din grusomme datter
skal sendes til Amerika med første båt.
Dersom ikke, ved et mirakel,
noen her vil ta dere i forsvar.
Det ser ut for at det er mange ute av byen for øyeblikket.
Jeg skal ta henne i forsvar.
Hun er, tross alt, min stemor.
Deres Høyhet.
Marguerite,
jeg tror ikke du har møtt...
min hustru.
Jeg vil at du skal vite
at jeg glemmer dere etter dette øyeblikk
og aldri kommer til å tenke på dere igjen.
Men, jeg er sikker på at dere
vil tenke på meg hver dag resten av deres liv.
Hvor lenge blir det?
Alt jeg ber om, Deres Majesteter,
er at dere viser henne den samme nåde som hun viste meg.
Etter at du har vasket dukene, begynn med serviettene
og flytt dem over der.
- Marguerite. - Hva?
- Du hørte kvinnen. - Det gjorde du også.
- Ja, men jeg er i ledelsen. - Det er du ikke!
Du er som meg et stort null.
Hvordan våger du å snakke slik! Jeg har edelt blod.
Og dere går meg på nervene!
Begynn arbeidet.
Leonardo.
Det er vidunderlig.
Tenk på det som en forsinket bryllupspresang, Deres Høyhet.
Hva?
Jeg kommer ikke over det, Deres Høyhet.
Ja, kongelig eller ikke,
jeg kan fremdeles piske deg.
Jeg må si, Leonardo,
til å være en mann med dine talenter,
det kommer ikke opp mot henne.
Og du, sir, skal liksom være sjarmerende.
Og vi, prinsesse, skal liksom leve lykkelig alle våre dager.
Sier hvem?
Vet du hva?
Jeg vet ikke.
Min tippoldemors portrett hang på universitetet
inntil revolusjonen.
Innen den tid hadde sannheten i romansen
blitt redusert til et enkelt eventyr.
Og selv om Askepott og prinsen hennes levde lykkelig alle sine dager,
er poenget, mine herrer,
at de levde.
Visiontext tekster: Charlotte Lundgren.
Ripped by: SkyFury